Sbohem, muj vlcácku. Uvidíme se v nebi, ano?
Tady odpocívá muj kocourek. Už nemnouká a nevríská.
Žil petadvacet dní. Stál me 50 dolaru.
Punto, kamaráde. Milujeme te.
Biffer, Biffer, to byl ale hledac
Než jsi umrel, byl jsi náš nejmilovanejší
Punto, kamaráde, naveky te budeme milovat
Zvírecí hrbitov
Prodáno Na prodej
Už jste dnes objali svého doktora?
- Tak jsme konecne tady. - Jo.
Takže?
- Co na to ríkáš? - Nádhera!
Rozhodl ses probudit a podívat se, jak vypadá náš nový domov?
Pojď sem.
Mami! Tati! Je tady pešinka.
Ellie, dávej pozor!
Poslechni...
Mami! Tati! To bolí!
- Mami, tati, to bolí! - Je ti neco?
- To bolí! - Pomoz mi s tím.
Jsi v porádku?
Ahoj, Churchíku.
Churchíku.
Je to jen odrené koleno.
- Já nechci tu štípavou vodicku. - Kde je Gage?
To ne, kamaráde. Na cestu ne.
- Chytil jsem ho, paní. - Strašne vám dekuji.
- Dekuji. Já jsem Louis Creed. - Jud Crandall.
Já bydlím támhle naproti. Tahle silnice je nebezpecná.
Ty zatracený náklaďáky tu jezdí ve dne v noci.
- A kdopak asi budeš ty, slecinko? - Já jsem Ellen Creedová.
Tak tvuj táta prý bude ten nový doktor ve škole.
Myslím, že tady budete štastní jako blechy.
Jsou blechy vážne štastné?
Pane Crandalle, tam vzadu je pešina. Nevíte, kam vede?
Jo, to je zajímavá historka, a taky pekná procházka.
Nekdz vás tam vezmu a povím vám ten príbeh.
- Až se trochu zabydlíte. - Fajn.
Prominte, musím ho prebalit. Tešilo me.
- Nápodobne. - Pojď, Ellie. Dej mi ruku.
Ten dum už byl príliš dlouho prázdný.
Jsem rád, že zase budu mít kolem sebe lidi.
Churchi, tys me vydesil k smrti.
Pojď sem.
To jste vy, doktore? Dáte si se mnou pivo?
- Chcete sklenici? - Ne.
Takhle to líp chutná, že?
Ježíši...
Pekne to po té silnici sviští.
Ta pešina, na kterou se ptala vaše žena...
Ta pešina je tam hlavne kvuli té silnici a tem náklaďákum.
- Kam tedy vede? - Na zvírecí hrbitov.
- Zvírecí hrbitov? - To je tou zatracenou silnicí.
Hodne zvírat na ní prišlo o život. Vetšinou kocky a psi.
Moje dcera má kocoura, jmenuje se Winston Churchill.
My mu ríkáme jen Church.
Být váma, nechám ho vykastrovat. Vykastrovaní se tolik netoulají.
Jestli bude behat sem a tam, jednou ho štestí opustí.
Urcite se o tom doma poradíme.
A teď, doktore, na vaše zdraví.
Na vaše.
- Já už pujdu, doktore Creede. - Dobre, Missy.
- Dobrý den, Missy. - Tohle prinesu príšte.
Fajn. Mužete prijít v pondelí?
Vždycky jsem si myslela, že to musí být štestí, vzít si doktora.
Prála bych si doma doktora, zvlášt když mám ty krece.
Ale já nikdy nebudu mít to štestí. Nikdy jsem se nevdala.
Nashle, Missy.
Mami, tati, pojďte! Rychle!
Už jdeme!
Hotovo? Tak vyrazíme.
Tak tady to je.
- Co je tam napsáno, mami? - "Zvírecí hrbitov", milácku.
Je to napsáno špatne, ale je to hrbitov.
Ellie, pockej!
Ríkal jsem, že je to nebezpecná silnice.
Umrelo tu už tolik zvírat, tolik detí se kvuli nim naplakalo.
Aspon neco dobrého z toho vzešlo. Tohle místo.
Nic jiného než mrtvoly se tu stejne zasadit nedá.
Jak to mužete ríct?
Hrbitov pro domácí zvírata prejetá náklaďáky.
Který založili neštastné deti.
Aspon se naucí neco o smrti.
Proc by mely?
Dej mi našeho chlapecka.
Podívej! Hrobecek zlaté rybky.
Správne, Ellie. Ne všechny z nich prejely auta.
Zvlášte ne v dobe, kdy jsem byl ješte sám díte.
Tam uprostred jsou starší hroby. Už se to ani nedá precíst.
Slecinko Ellen, pojď sem.
Tady jsem pochoval svého Puntu, když v roce 1924 umrel stárím.
Víš, co je to vlastne pohrebište?
No... myslím, že ne.
Místo, kde promlouvají mrtví.
Ne... ne zrovna nahlas.
Mluví jejich náhrobní kameny.
Není to strašidelné místo, Ellie.
Je to místo odpocinku a promlouvání. Zapamatuješ si to?
Ano, pane.
- Co je, zlato? - Tati, co když Church umre?
Co když umre a my ho budeme muset pochovat na zvírecím hrbitove?
Milácku, Church bude v porádku.
Ne, nebude. Ne naporád.
Nkonec stejne umre, že jo?
Muže být ješte naživu, když budeš koncit školu. To je dlouhá doba.
Mne se to teda dlouho nezdá. Je to spíš krátká doba.
Já bych ho nechal žít do sta let. Ale já pravidla neurcuji.
A kdo teda?
Predpokládám, že Buh.
Ale Church je moje kocka, ne jeho.
At si Buh vezme svoji kocku. Ne moji.
Ne moji!
Fuj!
Mám strach. Co když ta nová škola není jako ta v Chicagu?
Mám strach a chci zpátky domu.
Všechno bude v porádku, Ellie.
Nechci, abyste Churchovi nechali uríznout koule.
Proboha, kdes to slyšela?
Missy Dandridgeová to ríkala. Rekla, že je to operace.
Ta silnice je nebezpecnejší, než jakákoliv operace.
Church se vubec nezmení. No, vlastne trošku ano.
Ale nebudeme si muset delat starosti, že ho srazí nejaký náklaďák.
- Church bude v porádku. - Slibuješ?
Neváhej tolik, Louisi. Tak to prece naší holcicce slib.
Church bude v porádku.
Slibuju.
- Dekuju. - Prosím.
Je to sice nepravdepodobné, ale jestli se mu pod narkózou
neco stane, tak jí to vysvetlíš sama.
Musím jít.
- Do nemocnice, aby mu... - Urízli koule, ano.
Moc vám dekuji, že jste tuhle barvitou frázicku uvedla
do slovní zásoby mé dcery.
To nestojí za rec.
- Co ta vaše bolest bricha? - Nelepší se ani nehorší.
- Mohl bych vás prohlédnout. - To prejde. Vždycky to prejde.
- Missy. - Paní.
Zustaneme kamarádi, doktore?
Dal jsem ti pusu!
Preju vám hezký první den ve škole, doktore.
Pa-pa.
- Co se stalo? - Srazil ho náklaďák!
- Pozor na tu hlavu! - Opatrne s ním!
Hej, doktore Creede.
- Co se stalo? - Srazil ho náklaďák.
- Doktore Creede! - Všichni ven.
- Pomalu! - Prosím vás, všichni odsud!
Rychle, všichni ven!
Kyslík. Napojte srdecní monitor. Potrebuji velký vrták.
Zavolejte sanitku, musíme udelat rentgen mozku.
- K nicemu to nebude. - Taková jsou pravidla. Pohyb!
Rekl jsem Rachel: "Dnes to bude tak akorát vyvrtnutý kotník."
Puda...
mužského srdce...
je mnohem kamenitejší...
Louisi.
Jak víš, že se tak jmenuji?
Já...
za tebou prijdu.
Jak jsi vedel, že se tak jmenuji?
No tak, doktore. Musíme jít.
Rychle, doktore.
Nebudu vám to ríkat dvakrát.
Proc jsi prišel?
Chci vám pomoct, protože... Louisi!
Protože vy jste chtel pomoct mne.
- Pojďme, doktore. - Tenhle sen se mi nelíbí.
Kdo ríká, že je to sen?
Tohle je místo, kde promlouvají mrtví.
Chci se probudit. Nic víc.
Nechte toho, doktore.
At budete chtít sebevíc,
nikdy nechoďte tam,
kde se mrtví probouzejí.
Prosím...
Chci se probudit. Nic víc.
Tahle hranice nemá být nikdy prekrocena.
Není to moje chyba, žes umrel.
Když te privezli, byl jsi už skoro mrtvý.
Ta puda, co je támhle...
je kyselá.
Už jsme vzhuru, doktore?
Snažím se.
Dekuji, sestro.
Louisi, není to správné.
Nechci, abys byl sám doma na Den díkuvzdání.
Je to prece rodinný svátek.
A proto jedeš s detmi a beze me.
Tvuj otec me jako clena rodiny nikdy neprijal.
Ale já chci, abys byl s námi.
Budu porád s vámi, hned jak se vrátíte.
Myslím, že máte problém.
Jude. Jaký problém?
Na mém trávníku leží mrtvá kocka.
Myslím, že je to váš kocour.
Jo. To je Church.
Je mi to líto.
Alespon se zdá, že se netrápil.
Ale Ellie se bude trápit urcite.
Dejte mi ho.
Co s ním udeláte?
Dám ho do garáže. Ráno ho pochovám.
Reknete to Ellie?
Popremýšlím o tom.
Asi jí zatím reknu, že jsem toho zatraceného kocoura nikde nevidel.
Nechci jí a Rachel zkazit Den díkuvzdání.
Možná existuje lepší rešení.
Pochováme ho vedle tech ostatních, nebo zacneme kopat jinde?
Pujdeme na místo, které se nachází až na druhé strane.
Tam se nikdy nedostaneme. Zprerážíme si kosti.
Nezprerážíme. Já už tam dvakrát byl.
Vím presne, kam šlápnout.
Pojďte za mnou.
Opatrne.
Nedívejte se dolu. Nezastavujte se.
Jestli se zastavíte, urcite se skutálíte dolu.
Jen nezastavovat, a...
A nedívat se dolu. Jo.
- Jste v porádku? - Jo.
Už jsem se bál, že me opustilo štestí navždycky.
Už to není daleko.
Co je tohle?
To je jen potáplice.
- Mám, co jsem chtel. - Už to není daleko.
Teď tady dolu.
- Už jsme skoro tam. - To už ríkáte pekne dlouho.
Teď už jsme opravdu tady.
Co je to?
Tohle bylo jejich pohrebište.
- Cí pohrebište? - Micmackých indiánu.
Zavedl jsem vás sem, abychom tu pochovali Ellieninu kocku.
Proboha proc?
- Ptám se proc, Jude? - Z urcitých duvodu.
Vrstva hlíny je tu tenká.
Ale vy to dokážete.
Já se támhle posadím a zakourím si.
Pomohl bych vám, ale musíte to udelat sám.
Každý musí pochovat to, co mu patrí.
Až s nimi budete mluvit...
Ani slovo o tom, co jsme dnes v noci udelali.
Co jsme dnes v noci udelali?
To, co jsme udelali, Louisi, je tajemství.
Ríká se, že žena žádné tajemství nevyzradí.
Ale každá žena vám rekne,
že se jí nikdy nepovedlo nahlédnout do srdce muže.
Puda mužského srdce, Louisi, je mnohem kamenitejší.
Tak jako ta puda na starém Micmackém pohrebišti.
- Tady Goldmanovi. - Ahoj, Dory. Tady je Louis.
- Chceš mluvit se svou dcerou? - Jo, moc rád.
- Ahoj, tati! - Ahoj, milácku.
Tak jak je v Chicagolandu?
Deda a babicka mi dali tolik hezkých vecí. Jak se má Church?
Stýská se mu po mne?
Urcite se má dobre, Ellie. Od vcerejška jsem ho nevidel.
Nezapomen ho zavrít do sklepa,
aby neutekl na silnici.
A dej mu pusu na dobrou noc.
Fuj! To si ho teda líbej sama.
- Chceš mluvit s Gagem? - Jo.
Ahoj, tati. Mám te rád.
Ježíši!
Papání, Churchi.
Papání.
No tak, Churchi. Jez.
No tak, Churchi.
Ježíši... Nemužu tomu verit.
Ty smrdíš, Churchi.
Pockat...
Bože, on se prokousal ven.
Ježíši, ty kluku... Prokrista!
Sakra!
Snažil jsem se sám sobe namluvit, že jsem ho pochoval zaživa.
Nejsem prece veterinár.
- Byla tma. - Jo, byla hrozná tma.
Ale hlava se mu kymácela ze strany na stranu.
Když jsme ho našli, byl primrzlý k zemi.
To, co ríkáte, zní jako úryvek z hloupého dopisu.
Živí tvorové tohle nedelají.
Led, pod kterým ležíte, prestane tát jen tehdy,
když jste mrtvý.
Asi jsem se tedy zbláznil.
Hadrník mi rekl o tom míste.
Byl napul Micmac.
Vedel, jak postrádám Punťu.
Punta se odrel o ostnatý drát. Zanítilo se mu to.
Když umrel, chtel jsem umrít taky.
Hadrník pro me udelal to, co já udelal vcera v noci pro vás.
Akorát, že když se Punťa vrátil, nebyl jsem sám.
Byla se mnou má matka.
Porád mel na sobe jizvy po tom ostnatém drátu.
Jude, pojď si pro svého psa!
Smrdí jako ta puda, do které jsi ho zahrabal!
Punťa se vrátil.
Ale už to nebyl ten pes, kterého jsem znal predtím.
Když jednou v noci umrel podruhé,
pochoval jsem ho na zvírecím hrbitove,
kde, jak jste sám videl, leží jeho kosti dodnes.
Clovek nekdy neví, proc delá urcité veci.
Ellie ješte není pripravena na to, aby její mazlícek umrel.
Casem zjistí, co smrt vlastne znamená.
Že bolest odejde a nahradí ji jen hezké vzpomínky.
Už tam nekdy nekdo pochoval cloveka?
Bože na nebesích, ne! Kdo by to byl udelal?
Jak ses sem sakra dostal?
Ven!
Koukej pod nohy, Ellie.
- Tati! - Ahoj, zlatícko. Pojď sem.
Ahoj, tati.
Tati, je Church v porádku?
Jo, myslím, že jo.
Když jsem odcházel, spal na verande.
Zdálo se mi o nem.
Zdálo se mi, že ho srazilo auto,
a že ty a pan Crandall jste ho pochovali na zvírecím hrbitove.
- To byl ale hloupý sen, že? - Vážne je v porádku?
Ano.
- Ahoj, milácku. - Chceš se pozdravit se svým synem?
Ty teda smrdíš.
Mužou se kocky vydrbat šampónem?
Musíš je vzít ke zvírecímu holici a to je pekne drahé.
To nevadí. Našetrím si na to z kapesného.
Church strašne smrdí.
Já ti na to dám.
- Ten smrad je strašný. - Jo. Taky se mi zdá.
Urcite mám rakovinu. Nemohu už tu bolest déle snášet. Je mi líto.
Ať ti Buh požehná a prijme te k sobe.
Ať na tebe náš Pán pohlédne a uteší te,
ať pozvedne tvou duši, a požehná tvému odpocinku. Ámen.
- Rachel není dobre? - Má mírnou chripku.
Leží. Neprestává zvracet od té doby, co Missy Dandridgeová...
Tak už dost, Ellie.
Chudák Missy. Nevím, proc si Buh vzal k sobe práve ji.
Mela ješte tolik let pred sebou.
A me, starého dedka, tady porád drží.
Muj otec mel takové rcení.
Buh vidí pravdu... ale ceká.
- Jak se má vaše kocka? - Je to Ellieina kocka.
Ne. Teď je to vaše kocka.
...a pravdepodobne více bílých delfínu uvízlo na plážích
podél pobreží Maine. Vedci porád nevedí proc.
- Co se deje, zlatícko? - Myslíš, že je Missy v nebi?
Chceš si o tom promluvit?
- Je Missy v nebi, co myslíš? - Já nevím.
Každý clovek verí v neco jiného.
Nekdo verí na nebe nebo na peklo. Nebo, že se vrátíme jako deti.
Jiní verí, že náš život proste uhasne.
Jako plamen svícky ve vetru.
Veríš tomu?
Ne. Myslím, že život pokracuje.
- Ano, tomu verím. - Tomu ty veríš.
Dej mi pusu.
Slyšela jsem, jak si povídáš s Ellie.
Myslel jsem si to. Vím, že s tím tématem nesouhlasíš.
Mám z toho strach.
A znáš me prece...
Když mám strach, bráním se.
Strach z ceho? Ze smrti?